Joni, pystyt sä sanomaan jonkun hetken -
jollon sä oot ollu onnellinen sun perheen kanssa?
Muistat sä sellasen hetken?
Emmä tiiä.
Emmä muista. Sori.
Miten sä haluaisit sun äidin olevan siellä kotona? Nyt, tällä hetkellä.
Nyt täl hetkel? No, kai sen pitäis olla niinku mutsi.
Mitä se tarkottaa sulle? Minkälainen on mutsi?
Minkälainen on mutsi? Ei oo hirveesti mitään, mihin verrata.
Mut jos sä saisit ihan vapaasti toivoo, sun ei tarvis ajatella.
No kai se mutsi on semmonen joka, sillee kelaa sun parasta.
No enksä mä... Siis, sä et voi väittää sitä, ettenkö mä tee sitä.
Mä oon yrittäny kaikki.
Hei, mitä vittuu? Te ootte jo siinä.
Meitä oli viis jäbää. Me pidettiin yhtä. Melkein aina.
Musta meil oli ihan nomaalit perheet, normaalit ongelmat -
ja normaalit fiilikset. Ei oikeestaan mitään mistä me ei oltais päästy yli.
Mitä vittua, Joni? Nyt pelaamaan.
Moi. Tulkaa messiin vaa.
Hei kamoon, tonne noi.
Hei kamoon, vähä soittoo hei.
Vähän kylmää meininkii. - Kaikki lämpee nyt.
Ei ollu mun päivä tänään.
Karri on mammanpoika, se tulee vähän hitaasti perästä, mut tulee kuitenki.
Nonii jätkät, eihän tost tuu yhtään mitään enää.
Sil on ihan ok mutsi, vähän nipo mut ihan ok.
Ku Karri tyrii jotai skidii, niin se rupee helpost panikoimaa.
Sit se tyrii vaan lisää. Eka kerta kun mä tapasin Karrin -
se oli just oppinut ajaa fillarilla. Ja se ajoi mun päälle.
Mut se mikä siinä oli, oli ettei se lähtenyt juoksee karkuu.
Se vaan seiso siinä naama veressä ja pyysi multa anteeks.
Eiks se nyt jo oo selvä se peli? - Venaa nytte.
Voi vittu. Vitun apinat.
Kummat? - No molemmat. Vittu.
Mä en nyt ihan hahmota.
Eikös se oo jääkiekon idea, että jompikumpi voittaa -
ja jos joku saa maalin, niin eihän se oo kenenkään vika.
Ai ei oo kenenkään vika jos joka vitun kerta suomalaiset on häviimäs?
Nyt hurrataan ensin voittajille: Hurraa, hurraa, hurraa Ruotsi.
Ja sitte hurrataan häviäjille: Hurraa, hurraa, hurraa Suomi.
Odotetaan vähän aikaa kun mä laitan ensin ripsaria. Sit vasta lähdetään.
Älä puhu jääkiekosta yhtään mitään kun et siitä mitään ymmärrä.
Mistäs sinä sen tiedät?
Oon mä seurustellukki yhden lätkänpelaajan kanssa.
Oho. Sehän tekee susta jonkun asiantuntijan. Kenen?
No en mä nyt kaikkien miesten nimiä muista.
Se oli Raision kiekkoseura, jotain, kasikolme.
Nelosdivari, sehän on ihan luuserisarja.
Joo ja tää on 2003. Ja nyt eletään vuotta 2010.
Mitä järkeä on kuunnella näitä vanhoja matseja?
Ihan sama se on mitä mä kuuntelen. 2010 tai 2003, aina ne on häviimässä!
Joo, meil alkaa nyt viimenen ajotunti, et...
Ai että mä oon odottanut tätä.
Ei tarvi tän jälkeen katella suakaan enää ollenkaan. - Kiitos samoin.
Ja kato liikennettä molemmille puolille, noin just. - Pää kääntyy.
Juuri näin. Mutta sun pitää ennakoida se. - Ihan kuin pöllöllä.
Hönkäses muuten tännepäin. Noni, aja sivuun.
Mihin aikaan tulit kotiin? - Kaheksan yheksän maissa.
Älä valehtele, yhteltoista katoin telkkaria. Et ollu tullu. - Aamulla.
Taas? Monta sä joit? - Kaks kolme.
Montako joit? - Neljä viis kuus. En tiedä, ihan sama.
Siis kolmosta vai mitä? - Bissee ja vähän jotain liköörii päälle.
Onks sillä mitään väliä? - Noni, nyt ulos autosta.
Kato, nollat tuli niinku sanoin.
Uuestaan. Mä en nähny et sä puhalsit.
Annas mennä sitä samaa vanhaa reittiä. - Taas?
Niin kauan mennään ku osataan.
Nyt ku mä saan tän kortin... - Jos saat.
Jos saan. Ni kai mä saan joskus lainaa tätä autoo sitte?
No et jätkäporukan kuskaamiseen. - Just, vittu joo.
Vasemmalle. Sillä tavalla saat et mä oon kyydissä.
Vittu pidä kotteros sit, mä ostan vaikka prätkän.
Aamulla oli Hesarissa, miten joku oli ajanut moottoritiellä kaidetta päin.
Tyttöystävää saat kuskata. - Hä?
Mihin on jääny se kuuluisa tasa-arvoajattelu?
Mitä väliä et onks tyttö vai poika kyydissä?
Poikaporukalla se menee kuitenkin isotteluksi. - Just joo.
Mee vaa ihan kunnolla täs reunas. Just näin.
Mitä sä teet? - Kattelen vaa.
Tollasiako? - Liikennettä kattelen.
Hötsön tötsöjä. - Liikennettä, vittu.
No, siinä on vähä hötsön tötsöille kyytiä. - Älä saatana nytte.
Mitä sä teet?
Blondia älä ota. Niistä ei oo mitään muuta kun harmia. - Just joo.
Ne on pelkkiä huoria. - Ketkä?
No ne blondit. Se oli vitsi.
Joskus mäkin ajattelen, sillee et mä oon niinku bääd mään.
Mikä tää on tää biisi? - Mikä biisi?
Tää hidas biisi. - Ei tää oo hidas. Ihan yhtä nopee ku se alkuperänen.
No täähän on se alkuperänen. - Ei varmaan oo.
No onhan tää nyt. Täähän on se alkuperänen. - Ei ole!
No en minä oo ainakaan mitään muuta versiota tästä kuullu.
Noni, keskity hei ajamiseen.
Ja pää pyörii. - Pää pyörii, pää pyörii.
Ja sitten mennään. - Joo.
Hei, miksi sä nyt ajat tätä ympyrää? - Et oo käskeny kääntyy.
Mitä? No vasemmalle vanhaa reittiä.
Ei täst voi kääntyy vasemmalle. - Älä nyt viitsi. Miten niin ei voi?
Kun mä sanon että vanhaa reittiä, ni vanhaa reittiä vasemmalle.
No sitten se on tästä oikealle. Sano nyt että oikealle. - En sano.
Täytyyhän sun oppia ajattelemaan. En sano. - Ajetaa ympyrää sitte.
Nyt ei oo totta. Kyllähän sun nyt pitää omilla aivoilla ajatella.
Sä oot siinä se maikka enkä minä. Sano nyt et oikeelle. - En sano.
Sanot. Ihan varmana sanot. Ajetaan ympyrää edelleen.
No moro. Jarska tässä. Hei tota, sain semmosen ilmotuksen -
et mulla ois ulosotos vielä viis euroo elatusmaksuja.
Voisin laittaa sen tilille suoraan, jos laitat tilinumeron.
Eipä muuta. Moi.
Hei tota. Käännys täst oikeelle, koukataan tonne. - Täh?
Viis minuuttia. - Mun pitää olla kolmelta stadissa.
Mä oon kattonu jo valmiiks. Sinne vaan, ei mee kauaa. - Just.
Eikö noit oo jo ihan tarpeeks? - Näit ei oo koskaan tarpeeks.
Ite saat kyllä koota. - Itehän mä oon nää tähänkin asti koonnu.
Ota sä ne ni, jos mä koitan...
Mitä helvettiä? - Sori. En kai mä nyt tahalteen.
Tollai sä et saa koskaan ajokorttia. Saatanan mulkero.
Sun autos on ihan kunnossa. - Miten niin?
Ei tähän mitään tullu. - Kato nyt sitä.
Koitas nyt käyttäytyä, iso mies. - Vittu koita ite käyttäytyä, perkele!
Noni.
Monet kengät sul on taas mukana? - No, niin monet ku tarvitaan.
Ostitsä taas liian pienet? - Ei kun näit pitää vaan vähän venyttää.
Meil on illalla taksiliiton kevätjuhla.
Onks noi nyt ne löbötöböt? - Löbötöböt...
No mitkä ne nyt on? - Löbötäänit.
No, ihan siistit on.
Keväällä sain kevätjuhlavatteet ja sit jouluna joulujuhlavaatteet.
Jos jotain siihen väliin halusi, ei mul oo niitä aurinkolaseja -
niin ite piti rahat hankkia.
Taas tullaan tähän, että miten kaikki on ollut niin vaikeeta ennen vanhaa.
En mä nyt sitä tarkota et sulla pitäs olla yhtä vaikeeta.
Ja justhan mä ostin sulle järjettömän kalliit farkut ja sen lippalakin.
Lippalakin!
Sä luulet, et sä oot ainut jolla on ollut vaikee lapsuus.
Oli munki faija alkoholisti. - Mun oli lisäks väkivaltanen.
Mun käytti huumeita. Ite oot sanonu.
Meillä juostiin talvipakkaseen jos se sille päälle sattu.
Sun ei oo tarvinnu juosta, kiitos mun.
Kiitos sun, mä en oo koko äijää nähnytkään. - Kunpa en olisi minäkään.
Sen paremmin omaa isääni kuin sunkaan.
Yks juttu sentää sulla oli paremmin ku mulla. - No?
Sun mutsi oli sentään suht normaali, mulla on täys sekopää. - Jaaha.
No tosta hyvästä seuraavaksi harjotellaanki taskuun parkkeerausta.
Joo, just noin. Noni, älä liikaa.
Nyt pitäs jossain vaiheessa alkaa jo kääntää niitä renkaita.
Kato, sä oot myöhässä. Noni.
Tervehdys. - Terve.
Meneeköhän teillä pitkään tänään?
No niin kauan menee, kunnes poika oppii. - Joo.
Sori. - Homma hanskassa. Harjoitelkaa ihan rauhassa.
Noni, koitas nyt. Otat eteenpäin uudestaan.
Eteenpäin ja sitten äkkiä pakkia. Pakkia.
Siivositko huoneesi? - Siivosin.
Ethän siivonnu, ku siel oli kaikki vaatteet hujan hajan -
ja hirvee pölykerros sen tietokoneen päällä.
Mitä sä oot tehnyt mun huoneessa?
Mä kävin siellä, en kai mä siihen mitään lupalappua tarvi. - Tarvitset.
En tarvi niin kauan ku mä sen vuokran maksan. - Et maksa kauaa.
Miten niin en maksa? - Mä muutan koht omaa himaa.
Heti ku mä täytän kahdeksantoista. Varmaan jo kesällä.
No, nyt ihan mielenkiinnosta kysyn että mihinkäs ajattelit muuttaa?
Vaikka Huvilakadulle. - Huvilakadulle?
Millä rahalla? - Omalla, vittu.
Ai sillä 70 eurolla, mitä sulla on synttärirahoista jäljellä? - Sillä.
No ihanko ite meinasit kilkutella säästöpossun rikki?
Tai sit mä hoidan vaimon itelleni joka maksaa mun vuokran.
Sulla ei oo sen jälkeen mitään asiaa tulla kyseleen, että onko siivottu.
Tänään tehdään sillä tavalla, et sä oot illan kotona ja siivoot huonees.
Sit nukut kunnolla, ni ei tarvi olla tommonen raivopää.
Sä et mua kuule määrää, mä oon ihan kohta 18. - Niin, ihan kohta.
Mä määrään niin kauan kuin sä elät mun rahoilla. - Mua ihan pelottaa.
Nyt menee noi sun juttus toisesta korvasta sisään... - Ja toisesta ulos.
Noi on niin kuultuja noi sun jutut. Että mä odotan sitä ku mä täytän 18.
Vapaus. Se on niin ihana sana.
Mä odotan ihan yhtä lailla. - Mä odotan enemmän.
Mä. - Minä.
Hei jumalauta! Nyt ajat tän auton välittömästi tonne parkkiin.
Nyt ulos sieltä autosta. Mun autossa et perkele piereskele!
Sun auto, sun koti ja sun kaikki. Vittu, pidä autos. Mä otan taksin.
Karri!
Mitä sä oikeen mulkkaat? - Voi Karri kulta.
Jotkut asiat ne ei muutu, oot sitten viis tai kohta 18.
Kusihätä tai nälkä, ni sulla menee hermo. Kyl mun pitäis jo muistaa.
Ja univelka on sit kolmas.
Sun pitää viedä mut joskus Italiaan. - Siitäkö sä täällä aina haaveilet?
Aattele nyt, viet vanhan äitis.
Pomodori ripiäni on täytetyt tomaatit.
Hei, jarruta jarruta nyt! Jarruta! Jarruta!
Ei oo Aksu tulos tänään. - Kui?
Jotai perus mutsinihkeilyy.
Voi vittu!
Meikän 18-vuotissynttärit, ja tääl ei oo yhtään ketään.
Kai me voidaan kolmistaanki ihan kivaa pitää.
Pitäskö meiän laulaa sulle? - Ei. Älkää pliis.
Todellaki. - No ootsä nyt ihan varma?
Yks kaks kolme.
Paljon onnea vaan...
Paljon onnea... - Vaan.
Se tais mennä jo.
Paljon onnea... - Karri!
Paljon onnea vaan! - Kiitos, kiitos.
Hurraa! - Kiitos, kiitos.
Emmä polta.
Petel oli tarhas aina punaset sukkahousut.
Ja pitkä letti. Semmonen ponnari.
Sitä haukuttiin aina tytöks, ni pakkohan se oli leikata silt pois.
No, nykyään se sit vainoo meiän kaikkien fledoi.
Nykyään melkei kaikil frendeil on vanhemmat eronnu. Paitsi Petellä.
Se onki aina ollu vähän semmonen onnenpekka.
Sit yks päivä se meni ja unohti sen kortsut himaan.
Tääl ei oo taaskaa yhtään mitään.
Just kävin kaupassa. Siin on kaks kassii ruokaa.
Laita pakkaseen jätskit. Kolkyt astetta lämmintä.
Miks sä et tuonu mitään pitsaa tai mitään? - Pitsaa?
Siellä on sisäfilepihviä. Paistat siitä itelles pitsan, iso mies.
Mä haluun jotain herkkuja.
Siinä. Herralle herkkuja.
Kiitti. - Laitanks mä nyt tän vai tän?
Mutsi soittaa.
Moi, kulta. Bikinit.
Missä? Kumpi kaappi?
Mikä hylly?
Ne on siinä ylähyllyllä. - Löyty.
Noni, nähään kentällä. Moi moi, kulta.
Hei, mikä tää juttu nyt oikee on? - Äkkilähtö Milanoon.
Pakko selvittää äitis kanssa vähän asioita. Aikuisten juttuja.
Äitisi kanssa oltu pitkään aikaan missään.
Koska viimeks? - Lontoossa.
Niin just. Lontoossa helmikuussa.
Mut mitä mä syön?
Pitsaan, ei kaljaan. - Ei kaljaan.
Eikä muuhun alkomahoolituotteisiin. Ei tupakkaankaan.
Ei tupakkaan.
Kuitti ostoksista. - Millon tulette takasin?
En kerro. Sunnuntaina. Vai oliko se maanantaina?
Ei mitään bileitä tänne, nuori mies. - Ei.
Muistat, kuinka kävi viime kerralla.
Pitäs olla kaikki...
Hauskaa matkaa.
Hauskaa viikkoa. Ei liian hauskaa.
Moi moi. - Moikka.
Moikka. Onks kaikki ihan hyvin?
Tiedätsä yhtään, monelta sä pääset sieltä?
Tuutsä meille sen jälkeen? Meil ois kämppä tyhjä.
Haloo. Moikka.
Tota, emmä tiiä. Kiira on kyl kohta tulos tänne.
Nii emmä tiiä, se kävi just ottaas sen pillerin. Sen aborttipillerin.
En mä oikeen tiiä, mitä mä voin sille sanoo. Ei se kerro mulle mitään.
Kyl mä oon sitä lohduttanu ja kaikkee.
Mutsi soittaa. Mun on pakko vastata tähän.
Haloo?
Joo. Kaikki on ihan hyvin.
Mites siellä?
Onks siellä lämmintä?
Joo. Ei täs mitään.
Eilen mä olin leffas.
Joo. Yksin kotona. Joo joo, oon oon.
Emmä jaksa. Emmä jaksa.
Joo joo, kaikki on jossain. Kiirakin lähti landelle.
Joo. No mä soitan teille vaikka myöhemmin. Okei.
Miten niin sä et tiiä? - Emmä tiiä, sitä tulee vaan.
Ei kai sitä nyt vielä pitäis tulla?
Ihan ku Akselin mutsi. - Ei kai.
Se katto jotenki pitkää. Pitäskö sun lähtee?
Emmä ny sua voi tänne yksin jättää.
Emmä täällä oo yksin. Jos se tuntee sut, ni se soittaa heti sun mutsille.
Ootsä varma et sä pärjäät?
Lahti.
Tiätsä vittu, mitä me ollaan tehty? Tapettu lapsi. Siis elävä ihminen.
Me ei saada tätä koskaan anteeks.
Ei tää hei oo noin vakavaa, tällast sattuu ihan koko ajan.
Tajuutsä, mitä me ollaan? Me ollaan oikeesti vittu murhaajia.
Ei se meistä tee murhaajia, jos me ollaan tehty abortti.
Eihän se ollu ees ehtinyt kasvaa sormenpäätä isommaks.
No niin, sekin vielä. Vittu me ollaan siis tapettu peukaloinen.
Kerrohan, Pete. Mikä lainsäädäntö muka luokittelee abortin murhaks?
Ei Suomen lait ainakaan. - Emmä tiiä, katolinen kirkko ainakin luokittelee.
Pete, sä et oo katolinen. - Mistä sä sen tiedät?
Me oltiin samalla riparilla.
Mitä te oikeen kelaatte? Ette yhtään mitään!
Te pilaatte mun elämän. Tää on ihan perseestä.
Kuka sitä hoitaa? Ei vittu, mä en ainakaan hoida sitä.
Yhtäkään vaippaa en vaihda. En mitään! Mitä mun kaveritkin sanoo?
Ei mul oo kavereita tän jälkeen. Ei ne kato tollasta pelleilyy.
Enkä kato minäkään. Te pilaatte sen lapsenkin elämän ja mun elämän.
Te pilaatte meiän koko perheen, saatana.
Kuin vanha sä oot? Eiks sul pitäis olla jotkut vaihdevuodet menos, hä?
Missä te olitte, ku biologiassa kerrottiin lisääntymisestä?
Ettekste älyy ehkästä? - Me ehkästiin. Tuli vahinko.
Mikä vitun vahinko? Etsä oo kuullu jälkiehkäisystä koskaan?
Kulta, ei tätä enää voi jälkiehkästä, tää on jo liian pitkällä.
Sitä paitsi me halutaan tää. - Te ootte vittu ihan hulluja!
Tää on kova maailma tää.
Tääl on terroristei, tääl on tsunamei, tääl on kaikkee.
Tääl on maanjäristykset, lamat ja kaikki. Millä te elätätte sen?
Teillä menee duunit. Te meette eläkkeelle sillon.
Ei se teit kestä kattoo.
Jätkältäki tippuu hiukset.
Siit tulee viel pahempi ku musta. Se vedättää teit ihan mennen tulle.
Ei teille pitäisi antaa lapsii. Mä oon oikeesti sitä mieltä.
Te voitte pitää noi.
Saatana!
Sehän meni suht rauhallisesti.
Kiitos.
André on vähä semmonen hikke.
Se joko lukee tai sit se on sen pikkubroidin kaa.
No, mä oon ehkä vähän epäreilu. Andrélla on varmaan kaikist paskinta.
Sen mutsi on nimittäin skidisti lortto.
Hei, hei, hei... Tää on joku romanttinen draama.
Tää on varmaan huonoin vaihtoehto romanttisen komedian jälkeen.
Menis kaheksalta ja viistoista vaille kymmenen.
No on tää nyt aika selvillä tää matikka jo.
Joo.
Me voidaan vaikka nähä kellon alla puoli kaheksan?
Joku soittaa ny. Mun pitää lopettaa. Moi.
Haloo?
Aijaa, no mä oon siellä ihan minuutin päästä. Moi.
Valitsemanne numero ei ole käytössä... - Vittu!
No niin, Max. Sun veli tuli sua hakee.
Mitä jätkä?
Sori et mä olin taas vähän myöhäs. Unohdin kokonaan et mun piti hakee.
Mutsiski unohti sanoo, et sä tuut hakee. Meiän pitäs kuitenki tietää -
kuka tulee lasta hakemaan, vai tuleeko.
Mä yritin soittaa sille kyllä, mut ei sitä saa kiinni.
Sit jos tää on tämmöstä, ni ymmärrätkö sä, et tää on vakavaa?
Et tää on kohta sossujuttu.
Kyl mä sen ymmärrän. Tuutsä, nyt mennään.
No niin, Max. Nyt lähetään kuitenkin kaikki yhessä kotiin. Eiks nii? - Joo.
No niin. Bala ja Simba, heippa. - Ota Max se reppu, jooko.
Huomiseen. - Moi moi.
Vittu.
Max! Mennään.
Max! Ei tääl oo mitään syötävää, meidän on pakko mennä kauppaan!
Mä jään tänne! - Kyl sä tiedät, et mä en jätä sua yksin tänne.
Okei. Yhellä eholla.
Älä ota tollasta. - Otan.
Ku ei meil riitä rahat tollaseen. Et viitti.
Mä en lähe täält mihinkään ennen ku mä saan tän.
Älä oikeesti jaksa. Mun pitää vielä lukee tänään.
Jahas, meinaaks pojat herkutella? - Näköjään.
Kiitos.
Mäkin haluun makaroonia. - Syö sitä pitsaa, ku sul on sitä.
Nii mut mä haluan makaroonia ja pitsaa. - Syö.
Et kato mua. - Syö.
Et kato mun ruokaa. - Syö nytte.
Sä lupasit, et sä syöt sen, jos sä vaan saat syödä sen jätskin ensin.
Niin mut sä et olis saanu kattoo sitä. Nyt se on myrkyttynyttä.
Ei siin oo mitään vikaa, syö sitä nytte.
Nyt mä en ainakaan syö, ku sä koskit siihen.
Mitä luulet, saanko mä äitiltä synttärilahjaksi dindendon?
En tiiä. Ehkä saat. - Varmasti saan.
Sulla oli just synttärit. Joulukin on ennen sun synttäreitä.
Sun synttäreihin on vielä vuosi. - No joulupukilta sitten saan.
Sä saat vaan risuja, ku oot ollu niin tuhma.
Ai mä oon ollu tuhma? Tänään hain sut tarhasta ja tein sulle ruokaa.
Sitä paitsi ei joulupukkii ees oo olemassa.
Mitä? - Ei mitään.
Sano, mitä sä sanoit. - En mitään, kuhan narrasin vaan.
Mitä sä sanoit? - En mitään.
Jotain tyhmää joulupukista. Sano mitä sä sanoit.
Kunhan narrasin vaan.
Toi haju tulee tänne asti. - Se on miehen haju.
Mitä luulet, André? Kumpaa äiti rakastaa enemmän, sua vai mua?
Oho. Säkin osaat näköjään vastaa luuriin.
Ei oo tullu hirveesti siitä mitään aikaan -
ku et sä ees viittiny ilmottaa, et mun piti hakee tänään Max.
Haista vittu!
Moi, Anni. Sori, ettei tänään siit leffast varmaan tuu mitään.
Mä tajusin, että ei mulla oo hirveesti jääny päähän -
ku mä oon näköjään nukkunu kaikki tunnit. Joo, matikkaa.
Et kai sä ehtiny vielä lähtee?
Saisit sä jonkun muun sinne sun mukaas?
Niin no, mä ajattelin lähinnä jotain tyttöö.
Andu, mikä on sossu? - Mä toivon, ettei sun tarvi koskaan sitä tietää.
Nyt mennään nukkuu. Hyvää yötä. - Eiku iltarukous.
Aha, ja nyt sä vai väität, et Jumalaakaa ei oo olemas.
No okei. Levolle lasken luojani. - Joo.
Armias ole suojani. - Joo.
Jos sijaltaan en nousisi. - Joo.
Taivaaseen ota tykösi. - Taivaaseen ota tykösi.
No niin. Hyvää yötä. - Hyvää yötä.
Ei sun sinne tarvi viäl mennä. Se on muutenki vaan rukous.
Et sulle tulis parempi mieli.
Voisko sinne soittaa? - Ai taivaaseen, vai?
Nii, mulla olis kauheesti kerrottavaa.
Ai sun isälles vai? - Nii.
Mul on sitä kova ikävä. - Sil on varmasti ikävä suaki.
Onks sulla ikävä sitä?
No olihan se vähän niinku munkin isä. - Onks sillä ikävä äitii?
Varmasti on.
Sitä paitsi äiti sano, et se rakastaa enemmän sua ku mua.
Mistä tiiät? - Se on sanonut niin.
Nyt alkaa olla unihiekkaa silmissä.
Mennääks äitin sänkyy nukkumaan?
Joo, mennään.
Voiksä viedä mut, ku mua pelottaa? - Totta kai.
Kustaa Vaasan hovineideillä kenkiä ku...
Yrittäkää nyt vittu olla vähän hiljempaa.
Hei pupu, miten sä oot hereillä täällä vielä?
Tänne ei oo tulos ketään tähän aikaan yöstä, ku tääl yritetään nukkuu.
Joo mä tiedän, me otetaan... Me otetaan yhet yömyssyt.
Kulta, äläs nyt. Tässä on Kaitsu. Kaitsu on mun työkaveri.
Täs on mun poika. - Ai Max?
André! - Ei ku Andu, sen ensimmäisen mulkun poika.
Anteeks nyt, mut sun isäs on ihmisenä täys paska. - Nyt riittää jo.
Kasvattajana hän on... Ei, kun otetaan yömyssyt.
Ette ota. Ette ota yömyssyy. Eiku nyt ihan oikeest, nyt riittää.
Hei, jumalauta. - Max, ota ihan iisisti.
Sä oot kyllä ihan samanlainen kusipää ku sun isäs.
Mitä sä oikeen vittu aattelet tuovas tänne jotain tuntemattomii -
tähän aikaa yöstä, ku täällä on minä ja Max?
Me otettiin yömyssyä ja sä aloit riehua.
Arvaa kehtaanko mä mennä töihin? - Ei mua kyllä kiinnosta.
Meet jonkun koiranulkoiluttajan viereen taas. - Ai ei kiinnosta?
Minä hommaan meille rahaa. Sinä niitäki syöt.
Syön helvetisti syönkin joo. - Tiiät sä mitä?
12 tuntia synnytin tommosta paskiaista.
Elät täällä minun rahoilla. - Ole hiljaa.
Minä olen ihan hiljaa ja menen nyt nukkumaan.
Et oo menossa ainakaan tonne nukkumaan, turha yrittää. - Väistä.
En väistä. - Tää on mun koti. Ku mä sanon että väistä...
Tää on myös mun ja Maxin. - Minä maksan ja määrään.
Et sä kyl tääl hirveesti ees oo. - Tiiät sä mitä?
Nyt mä menen nukkumaan, ni sitte mä olen täällä. - Max nukkuu siellä.
Väistä. - Ole hiljaa jo.
Nyt menet vittu sinne nukkumaan.
Ja voi... - No oho, no nyt oli...
Nää on varmaan sun sitte? - Joo.
Paula, onks kaikki ok? - Joo, kaikki on ihan ok.
Mä tein tähän petin ittelleni. - Nähään huomenna.
Max... - Mä en oo mikään vitun Max.
Moikka!
Oikee a-luokan vitun sälli täällä öykkäröi.
Oli Akselillaki faija. Meille se kyl aina väitti, et se on kuollu.
Silti se aina jossain kesäsin kävi.
Moi. - Terve.
No niin. Terve.
Meinasin myöhästyä, kun oli vähä järjestelyjä.
Onks peuroi paljon näkyny? - No ei juurikaan.
Eilen haukkus koira mettään päin, mut ei siäl kyl mittä näkyny vaik...
Isäs kai kävi kattomas.
No nii, katos sieltä, kuka tulee. Akseli tulee, tule tänne tule.
Onni!
Terve. - Moi.
Mites meni reissu? - Siinähän se. Nukkues melkeen koko matkan.
Onni.
Tule tänne tule, tule tänne.
Kyllä se tulee siältä. Onni. - Tule tule.